ПОЗНАВАТЕЛЬНОЕ Сила воли ведет к действию, а позитивные действия формируют позитивное отношение Как определить диапазон голоса - ваш вокал
Игровые автоматы с быстрым выводом Как цель узнает о ваших желаниях прежде, чем вы начнете действовать. Как компании прогнозируют привычки и манипулируют ими Целительная привычка Как самому избавиться от обидчивости Противоречивые взгляды на качества, присущие мужчинам Тренинг уверенности в себе Вкуснейший "Салат из свеклы с чесноком" Натюрморт и его изобразительные возможности Применение, как принимать мумие? Мумие для волос, лица, при переломах, при кровотечении и т.д. Как научиться брать на себя ответственность Зачем нужны границы в отношениях с детьми? Световозвращающие элементы на детской одежде Как победить свой возраст? Восемь уникальных способов, которые помогут достичь долголетия Как слышать голос Бога Классификация ожирения по ИМТ (ВОЗ) Глава 3. Завет мужчины с женщиной ![Оси и плоскости тела человека](/img/image001.jpg)
Оси и плоскости тела человека - Тело человека состоит из определенных топографических частей и участков, в которых расположены органы, мышцы, сосуды, нервы и т.д. Отёска стен и прирубка косяков - Когда на доме не достаёт окон и дверей, красивое высокое крыльцо ещё только в воображении, приходится подниматься с улицы в дом по трапу. Дифференциальные уравнения второго порядка (модель рынка с прогнозируемыми ценами) - В простых моделях рынка спрос и предложение обычно полагают зависящими только от текущей цены на товар. | Найважливіші проблеми сучасної української термінології Формування мовно-професійної обізнаності фахівців будь-якого профілю становить одну з важливих проблем сучасної професійної освіти. Це зумовлене кількома чинниками (підвищені вимоги до якісної підготовки спеціалістів у наш час; ринкові умови, які поставили перед вищою школою конкретне завдання – дати всім сферам діяльності українського суспільства, зокрема виробничо-професійній сфері, фахівців нової генерації – висококваліфікованих, мовнокомпетентних у своїй професійній діяльності, конкурентоздатних, грамотних, із належним інтелектуальним потенціалом, із глибокими знаннями української мови, призначеної для задоволення професійних потреб, і необхідністю забезпечити майбутнім фахівцям із різних галузей знань та виробничих сфер належну культуру загальновживаної й професійної мов і досконале володіння своєю професійною термінологією). Відомо, що термінологічна лексика посідає важливе місце у словниковому складі української літературної мови. Саме вона є показником рівня розвитку наукової мови в суспільстві й, отже, науки загалом. Термінологічна лексика є тим своєрідним барометром, який визначає і рівень професійної освіти в державі. Мовно-професійна компетентність безпосередньо пов’язана з проблемою становлення, нормалізації та кодифікації української національної термінології, яка вступила в новий етап свого розвитку. В процесі роботи з термінологією певної галузі необхідно ознайомитися з тими процесами й змінами, котрі відбуваються в національній термінології під впливом мовних і позамовних чинників. Проблема нормалізації української наукової термінології ставить на порядок денний питання про співвідношення в ній національного та іншомовного. Підхід до його розв’язання повинен бути серйозним і виваженим. Не варто зловживати іншомовними термінами, але й недоцільно замінювати їх не зовсім вдалими українськими, напр.: неділка замість атом, летовище замість аеродром, вихвала замість реклама, зачислячка замість комп’ютер тощо.Недоцільно також вилучати з активного мовного обігу міжнародні терміни, вживані у більшості розвинених мов світу. Мається на увазі термін процент, який у всіх ситуаціях замінюють на відсоток (до речі, теж запозичений термін, оскільки утворений від латинізованого вислову від ста). Обидва терміни мають право на паралельне вживання. Нині ми є свідками бездумного і масового вживання іншомовних (переважно англійських) термінів навіть у тих випадках, коли для них зовсім неважко знайти прості й точні вітчизняні відповідники. Наприклад, чим кращий французький термін транш (кредиту), ніж прості слова частка або черга (чи міцно вкорінене іншомовне слово порція)? Те ж можна сказати й про слово імплементація, яке чомусь увели, коли знадобилось упроваджувати (втілювати) результати всенародного обговорення (референдуму). Треба визнати, що проблема, про яку йдеться, дошкуляє не лише українській мові. Проте інші держави значно активніше захищають свої мови від надмірних іноземних впливів. Так, у Польщі, Франції офіційне вживання кожного іншомовного слова визначає спеціальна мовознавча комісія. Кожен громадянин Франції може подати до суду на газету за вжиття без потреби слів іншомовного походження, стягнувши штраф до 30 тисяч доларів. На законодавчому рівні від 2001 року зобов’язано замінити польськими всі іноземні слова на рекламних носіях, вітринах, назвах крамниць, кафе, інструкціях тощо. Крім того, група німецьких мовознавців, розпочавши кампанію «За чистоту німецької мови», запропонувала відмовитися від уживання 4000 англізмів у царинах поп-музики, реклами та комп’ютерів і замінити їх німецькими. Якщо ми хочемо зберегти нашу неповторну барву на світовій мовній палітрі, то не маємо права байдуже ставитися до нового загрозливого наступу на рідну мову. Уся історія українського термінотворення пов’язана з розв’язанням проблеми відбору національної чи чужомовної назви для того, щоб позначити конкретне наукове поняття. Але слід пам’ятати, що інтернаціональне не протистоїть національному, а втілюється в ньому. У 1918 році українська мова постала перед сумним фактором впливу російської мови. В умілих руках русифікаторів українська наукова термінологія та фразеологія ставала копією російської. Як відповідь на русифікацію виникає пуризм –запозиченіслова, спільні для російської і української мов, замінюють на питомо українські, напр.: в діаметрі – поперечно, конус – стіжок, атом – неділка, масштаб – мірило, прес – чав, гіпотенуза – протипрямка, піраміда – гостриця, фільтр – цідило, контур – обрис, маятник – хитун, сплав – стоп, басейн – водозбір й ін. Кілька десятиліть українські науковці перебували в поняттєвому полі близькоспорідненої російської мови. Ця мова настільки ввійшла в свідомість українців, що розмежувати українські та російські форми може часом лише фахівець. З російської мови українська перейняла слова-терміни, які вживають у невідповідному значенні.З’являються кальки, побудовані з відхиленням від норм українського словотворення, напр.: лісовод замість лісівник, вітролом замість вітровал. Сучасний етап розвитку термінології, зазначають мовознавці, певною мірою подібний до періоду 20-их років саме пошуком того, як поєднати найкращі здобутки термінотворення минулого, що орієнтувалася не тільки на іншомовні джерела, а й на внутрішні ресурси української мови, із сучасною практикою широкого використання у науковій і технічній мові інтернаціональних термінів, запозичених за посередництвом російської мови. На думку багатьох термінологів, вихід можна вбачати у тимчасовому паралельному використанні обох традицій із перспективою вибору єдиної норми після апробації варіантів у науковому обігові. Термінологічні проблеми створення наукових засад конструювання українських відповідників термінів на позначення нових понять, повернення термінів, заборонених у 30-их роках, збереження питомих в активному функціонуванні, – є важливими у реалізації екології мови. Хибною є думка про те, що, інтернаціоналізуючи термінологію, ми полегшимо собі шлях до економічного прогресу. Наявність власних відповідників до запозичених слів свідчить про багатство й самобутність наукової мови. На жаль, у пошуках відповідного терміна в різних галузях знань українці й сьогодні вдаються до перекладів російських слів та виразів. Це призводить до штучності багатьох термінів і термінологічних конструкцій, спричиняє певну невідповідність окремих терміноодиниць означуваним поняттям. Так, порушенням семантико-стилістичної відповідності можна вважати варіанти перекладу російських термінів исключение, жилые дома, культ личности, окисление як виключення, жилі будинки (масиви), культ особистості, окислення замість правильних відповідно: виняток, житлові будівлі, культ особи, окиснення. Крім того, завданням термінологів на сьогодні є вироблення основних моделей творення термінів і перегляд та нормалізація наявних у мові термінів. Свідченням того, що в цьому напрямі постійно проводиться робота, є тенденція до відновлення питомо українських словотвірних типів: уживання віддієслівних іменників з суфіксами -ння, -ття (паркування, прокладання, відбиття) замість іменників із суфіксом -к(а) (парковка, прокладка, відбивка); відносних прикметників із суфіксом -ов (осадовий, висадковий) замість прикметників з суфіксом -очн (осадочний, висадочний), витіснення іншомовного суфікса -альн(ий) у прикметниках та заміна його питомим суфіксом -н(ий): бактеріальний – бактерійний, категоріальний – категорійний; віддієслівних прикметників на -альн(ий) (систематизувальний, фільтрувальний) замість активних дієприкметників на -уч(ий), -юч(ий (систематизуючий, фільтруючий); замість субстантивованих прикметників на -уч(ий), -юч(ий) на позначення осіб за посадою, вживаються іменники, утворені за допомогою суфікса -увач (завідувач, командувач), заміна префікса обез- на зне- у словах із значенням „процес видалення, знищення чого-небудь” (зневоднення, знеболення) тощо. Термінолексика – „каркасний словник” мови будь-якої спеціальності. Знання технічної термінології є умовою високої професійності фахівців різних профілів. В українській термінографії з’явилася за останній час чимала кількість спеціальних словників, довідників, які сприяють врегулюванню процесів термінотворення. Метою багатьох таких україномовних видань є переконливо засвідчити, що українська мова цілком спроможна гнучко й точно перекласти, відтворити, по-своєму осмислити і власними фонетико-морфологічними засобами обробити те чи інше запозичене поняття. Фіксуючи у словнику реальний стан сучасної термінології, автори намагаються, не порушуючи змісту понять, коригувати окремі терміни і терміносполуки, узгоджувати їх зі словотвірними засобами української мови, уникати недоречних росіянізмів або інших чужомовних впливів. Одночасно залишають можливість користувачам, зацікавленим у розвиткові української технічної думки, самим більше експериментувати та вдосконалювати термінологію на власній мовній основі, сміливіше впроваджувати нові відповідники, шукати розумної діалектики між запозиченим і власним. ПИТАННЯ ДЛЯ САМОКОНТРОЛЮ 1. Назвіть основні етапи становлення і розвитку української наукової термінології. 2. Що таке термін? Чим термін відрізняється від загальновживаних слів? 3. Чим професіоналізми відрізняються від термінів? 4. На які основні типи поділяють терміни за будовою (структурою)? 5. Які особливості функціонування термінів-словосполучень та термінів-абревіатур? 6. Що є джерелами української наукової термінології? 7. Позитивним чи негативним явищем у процесі становлення національної термінології є запозичення? 8. Які проблеми існують на сучасному етапі розвитку української термінології? |